|
|
|
![](https://gye.org.il/media/com_emailsystem/images/calendar-icon-white.png) |
המסע לתשעים יום - היכל התהילה |
|
![](https://gye.org.il/media/com_emailsystem/images/announcement-icon-white.png) |
הודעות |
הספר הקטן - ספר חדש בהוצאת שמור עיניך |
|
![](https://gye.org.il/12steps/wp-content/uploads/2017/12/small.jpg)
חדש: הספר הקטן - מדריך לתכנית 12 הצעדים לגמילה מהתמכרות לפורנו. להורדת הספר לחץ כאן
|
|
|
![](https://gye.org.il/media/com_emailsystem/images/memberchizuk-icon-white.png) |
קולות של החלמה |
מעשה בשיכור ובזבוב |
|
מאת אח-שמח |
זלמן היה אדם ישר דרך שצרות החיים השתרגו על צווארו והפכו את חייו לקשים מנשוא, משברים כלשהם זעזעו את חייו והוא נתן עיניו בטיפה המרה. בתחילה הייתה זו רק חצי כוסית פה וכוסית שם אבל כדרכו של אלכוהול מה שמספיק אתמול לא מספיק היום וזלמן הפך למה שמכונה "אלכוהליסט".
זלמן שהיה בחור חכם הבין היטב את מצב הביש בו הוא שרוי וכאשר ידיד המשפחה הציע פתרון הסכים זלמן להתחייב לעמוד בו.
וזה דבר הפתרון: מעתה לא ישתה זלמן משקאות חריפים אלא בחברותא. משפחתו האמינה שמהלך זה יהיה צעד משמעותי בדרך לגמילה כי אחרי הכל קל יותר למצוא אלכוהול מאשר למצוא שותף לשתייה וכך שעות הפיכחות יעלו וממילא יגבר הרצון ותקצר הדרך לפיכחות מוחלטת.
חלף יום ועוד כמה שעות זלמן ניגש לארון והושיט ידו באינסטינקטיביות אל הבקבוק אך מיד נזכר, ההבטחה! רק עם שותף! מה שזלמן מבטיח זלמן מקיים.
נו טוב! נמתין, אולי יזדמן מישהו שירצה להרים כוסית לכבוד יום שני... משך זלמן כיסא מן המטבח התיישב על מפתן הבית והמתין. כאילו להכעיס דווקא היום היו הרחובות ריקים ואיש ממכריו לא עבר ברחוב.
שעה חלפה ועצביו שהיו גם כך רפויים התרופפו עוד יותר. "למה", אמר לעצמו למה הייתי צריך לקבל על עצמי החלטה כה קשה??? הוא החליט לפנות לעוברים ושבים אף שלא הכיר אותם, מה כבר יכול להיות?... יציע למישהו להרים כוסית, העיקר שיהיה חברותא. משום מה כולם דחו את בקשתו בנימוס.
למעלה משעתיים חלפו תחושת היובש שבגרונו חלחלה אל מוחו ועשתה בו שמות. במין החלטיות התרומם זלמן ממקום מושב ניגש אל ארון המשקאות הוציא את הבקבוק בתנועות נחרצות והניחו על השולחן. הרי רק להכין את המשקה מותר לי. אני חלילה לא מפר את ההבטחה שלי לא אשתה לבד, אני רק מכין את הבקבוק...
דקות חלפו ואל הבקבוק הצטרפו גם שתי כוסיות, גם זה מותר, שבכל יהיה מוכן כשהחברותא יבוא. ושוב ישב והמתין ליד הבקבוק והכוסות ממתין בכיליון עיניים למישהו שיגאל אותו מייסוריו. ובינתיים עולה המחשבה הרי למזוג את המשקה לתוך הכוסיות אפשר... למה לא? שיהיה מוכן כשמישהו יבוא ויצטרף.
הכוסות נמזגו וריחו של האלכוהול החל מכה באפו, אדי האלכוהול חלחלו אל מוחו והוא הרגיש שהוא לא מסוגל לעמוד בזה יותר, סחרחורת החלה מתפשטת במוחו וזלמן הרגיש שעוד רגע הוא מאבד את שפיותו.
והנה משום מקום זבוב קטן טיפס על קצה הכוסית והחל מוצץ מהמשקה. הנה יש שניים! שניה לא חלפה וזלמן כבר לגם את הכוסית השנייה והשלישית, לחיים! לחיי הזבוב! ושוב מצא זלמן את עצמו שיכור כלוט.
*
יש שני מישורים בהם אני מתמקד כדי להישאר בהחלמה ובניקיון 1. אני נזהר לא להכין את הנפילה. 2. למנוע הגעת זבובים.
למעשה אם אני לא מכין את הנפילה אז ברוב המקרים אני יוכל להתמודד עם זבובים בעזרת הכלים של התוכנית ולא להגיע לנפילה.
אני ינסה למנות על קצה המזלג כמה דוגמאות לא ממצות על כל אחד מהמישורים הללו.
איך לא מכינים נפילה? א. אני לא שומר לזמנים 'קשים' טלפונים ו/או סרטים ו/או עיתונים ו/או כל דבר שמהווה עבורי טריגר לתאווה. בספרות של התוכנית זה מכונה לזרוק את הבקבוקים. ב.אני נזהר לא להשאיר בחושך שום דבר, שום סוד ופנטזיה שלא חלקתי לפחות עם חבר אחד, התאווה שונאת אור. ג. אני נזהר מהדבר הכי מסוכן בשבילי "רק". רק קצת/ רק דקה אחת/ רק תראה אם זה שווה שיתוף...
איך מונעים מהזבובים להגיע? א. לטפל בטינות ורחמים עצמיים. בספר הגדול כתוב שטינה היא האויב מספר אחד של מכורים. ב. להיזהר מפעולות של תאווה שמדליקות את האלרגיה ומעיפות אותי לשימוש.
והכי חשוב לזכור: שום תירוץ הוא לא מספיק טוב בשביל להצדיק שימוש!
|
|
|
![](https://gye.org.il/media/com_emailsystem/images/chizuk-icon-white.png) |
חיזוק |
לטפל בבעיות לפני שנהיה מאוחר מידי |
|
מאת אחיד בשמיא |
אני בתוכנית כבר שנה ותשעה חודשים, ונקי חודשיים וחצי, הייתי נקי 11 חודש ונפלתי 5 וחצי חודשים ונפלתי, חודשיים וחצי ונפלתי, ועכשיו אני נקי בחסד אבא אוהב.
אחרי הנפילה האחרונה שמתי לב למשהו שמאוד עזר לי. שמתי לב, שכשאני מגיע למצב רגשי מאוד קשה, לא איזה מצב רוח של דיכאון שזה די קלאסי להרבה מאיתנו, אלא למשהו כבד שרודף אותי יותר משבוע ולוקח אותי למקום שבו כבר לא אכפת לי מכלום, ואז אני נופל...
ואז נפל לי האסימון, כשאני מגיע לכזה מקום, זה ההזדמנות שלי לנסות לגדול ולצמוח, למצוא את הפגמים שלי ואת החלק שלי בסיטואציה ולהתחנן לאלוקים שיעזור לי להישאר נקי למרות הכל.
בחנוכה, הגעתי לשם, הייתי מוצף מבחינה רגשית, היה לי עומס רציני בעבודה שבא על חשבון אשתי והילדים, ואני הרגשתי קרוע לגמרי, מצד אחד בעבודה צריכים אותתי ומצד שני אשתי מותשת וצריכה אותי בבית וממילא גם היא משדרת לי מצוקה וחוסר מצב רוח, מה שעוד יותר גורם לי להרגיש כל הזמן תחושת אשמה, והכל ביחד הצטרף לו לקריז מטורף של תאווה שהתמשך יותר משבוע , ובנוסף לזה גם הרגשות שלי השתוללו וחישבתי ליפול ולשכוח מהכל.
ואז נזכרתי במה שהרגשתי אחרי הנפילה האחרונה, וכתבתי צעד 4 נוקב וחסר פחד, דיברתי עם הספונסר על הכל בכנות, ובעיקר התפללתי שוב ושוב לאבא אוהב שייתן לי את הצ'אנס לגדול מהסיטואציה ולא ליפול, התחננתי אליו שייתן לי ברחמיו יום נקי...
גיביתי את זה עם פעולות חוזרות ונשנות, טלפונים לחברים, פעולות של נתינה, כתיבה...
בחסד ה' נשארתי נקי, ואדי התאווה הולכים ומתפוגגים, אני חווה שוב שחרור מהתאווה, וגם שחרור מהצורך לברוח למסיחי דעת למיניהם ולסוגיהם שזה לא פחות חשוב.
תודה חברים, תודה שאתם איתי בדרך, מתפלל לעוד יום אחד.
|
|
|
![](https://gye.org.il/media/com_emailsystem/images/12stepprogram-icon-white.png) |
תכנית 12 הצעדים של שמור עיניך |
|
לשמור על ראש פתוח |
|
כל חבר חדש שמגיע לתכנית 12 הצעדים נתקל במושגים לא מוכרים, רעיונות שלא תמיד מובנים, פעולות שלא תמיד ברור איך הן עובדות ומה הקשר שלהן לבעיה שלשמה התכנסו כאן. למעשה, גם חברים ותיקים יותר בתכנית נתקלים מפעם לפעם בדברים שהם לא בהכרח "מתחברים" אליהם מיד. לכן, אחת הדרישות המקדימות כדי להצליח בתכנית היא לשמור על ראש פתוח, או במילה אחת: פתיחות.
כשאנחנו שומרים על פתיחות אנחנו לא פוסלים שום דבר על הסף רק בגלל שהוא לא מובן לנו. במקום זה אנחנו שואלים שאלות, מקבלים תשובות, מנסים בעצמנו, צופים באנשים אחרים עושים את הפעולות, ומנסים לראות איך התכנית הזאת יכולה לעבוד גם עבורנו, איך היא עובדת וגם למה זה מצליח. לפעמים נבין מהר ולפעמים נבין לאט, אבל הגישה שלנו חייבת להיות גישה של פתיחות.
למשל הרעיון הבסיסי של התכנית לפיו הטיפול בבעיה שלנו לא יכול להיות מוגבל לפיתרונות טכניים ואנחנו צריכים שינוי מקיף של האישיות שלנו, הוא רעיון שלפעמים קשה להבין אותו, אבל מי שמגיע עם ראש פתוח, יכול לשאול ולקבל תשובות, ובעיקר לראות איך זה עובד ולמה זה באמת ככה. גם מושגים כמו "פגמי אופי" או "חסר אונים" הם לא באמת בסינית אלא בעברית, ורק צריך להבין מה הכוונה כשמשתמשים בהם ומה זה אומר עבורנו.
הניסיון של כל כך הרבה אנשים שהצטרפו לתכנית מראה שאם אנחנו נשארים מספיק זמן ומוכנים לשמור על ראש פתוח, לשאול את השאלות ולקבל תשובות - נוכל גם לעשות את הצעדים ולהגיע לתוצאה של התכנית שזה כמובן חיים בלי נפילות, עם שלווה וחיבור לעצמנו, לאחרים ולאלוקים.
המשימה היומית: תקדיש כמה דקות לשאול את עצמך איזה דברים בתכנית קשה לך לקבל, איזה מושגים אתה לא מתחבר אליהם וכן הלאה. אחר כך תשאל את עצמך האם אתה מוכן לשמור על ראש פתוח ולנסות לעשות את התכנית למרות הקשיים, ובמקביל לבדוק ולשאול כדי שתוכל להתחבר גם למושגים והפעולות האלו.
|
|
|
|
![](https://gye.org.il/media/com_emailsystem/images/torah-icon-white.png) |
מן המקורות |
ייסורי התשובה הם כאב הנשמה |
|
מדגיש הרב קוק זצ"ל:
המכאובים הגדולים התוקפים את הנפש על-ידי רעיון התשובה, אף-על-פי שלפעמים נראים הם כאילו הם באים מצד יראת העונש, אין התוכן הפנימי שלהם כי אם יסורים עצמיים שהנשמה נכווית בהם מפני שהחטא מכאיב אותה, שהוא נגד כל תנאי חייה, ואלה היסורים בעצמם הם ממרקים אותה.
והאדם המכיר בהכרה פנימית את האוצר הטוב המונח בתוכיותם של ייסורים אלו, הוא מקבל אותם באהבה גמורה ודעתו מתיישבת בהם. ובזה עולה הוא במעלות רבות, ותלמודו מתקיים בידו, ואופיו הפנימי משתלם, והרשמים שעשו עליו עוונותיו נמחקים, והם מתהפכים לסימנים טובים, שהוד נשמתי בולט מהם.
|
|
|
![](https://gye.org.il/media/com_emailsystem/images/contribute-icon-white.png) |
לתרומות |
כל השירותים שלנו אינם כרוכים בתשלום. פעילותינו תלויה בתרומות. אנא, עזרו לנו להמשיך לעזור לאחרים! |
|
ניתן לתרום באתר |
|
צריך עזרה? אתה מוזמן לפנות לנציג שמור עיניך: המייל החם: help@gye.org.il הקו החם: 1599-500-119 |
|
|
![](https://gye.org.il/media/com_emailsystem/images/quicklink-icon-white.png) |
ניווט מהיר |
דף הבית האישי שלך - היכנס לעדכן ולהתעדכן את דף הבית האישי בהתקדמויות בשלל הכלים והאפשרויות שהאתר מציע. |
|
|
|
|
|